Евтим Евтимов
Пропуснат стих

chitanka.info

Вървяха бели ветрове навънка

и правеха на всяка птица път,

тревите вдигаха антени тънки,

далечни песни да ловят,

в горите раждаха се нови ручеи,

пчели събираха в цветята мед,

а аз стоях във себе си заключен

и не написах нито ред.

Затуй ли беше тъжна и смутена?

Това ли твойте сънища смути?

Бе тежко и на тебе, и на мене.

През мойте нощи побеля и ти,

над празния ми лист очи навела.

Така внезапно аз те нараних

и всеки косъм бял над твойто чело

сега е може би пропуснат стих.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.